Există o națiune undeva prin lume pe care nu știi unde s-o încadrezi.
E mai la sud dintre națiunile din nord sau mai la nord decât cele din sud?
E cea mai săracă dintre bogate, sau cea mai bogată între sărace?
E modernă și înapoiată.
Câteodată... prea înapoiată.
Are mări și munți, soare și ceață.
Probabil că nu există sau poate că n-au inventat-o încă.
Aici, într-un mic sătuc de munte, trăiește un bărbat pupat de noroc.
Păi, da, e doar un bibliotecar precar, dar e idolul...
celor care nu prea au nimic de făcut, pentru că el transformă cărțile în spectacol.
Cine era Renzo dintre voi?
Renzo, privind-o pe Lucia în ochi, îi spune: Lucia, te măriți cu mine?
O, da, iubite Renzo, sunt numai a ta.
Nu sunt eu Renzo. Din fericire el este.
Uită-te la el, pentru că eu sunt...
don Rodrigo!
Dar aproape întotdeauna când era mai frumos...
Peppino e târziu, trebuie să plecăm.
- Dar nu era ora 3:00 acum un minut? - Veniți, copii!
Se distrau și ei! "I promessi sposi" am brodit-o!
Nu uitați că luni începem Moby Dick! Ne-ar trebui...
Cine vrea să fie balena albă?
Ivana, scuze dacă te supăr, ai vreo rochie albă?
Mereu pe mine! Cândva era Maga Mago', apoi Moby Dick...
... până când veniră autoritățile.
- Bună, Peppino. - Bună, șefule.
Nu glumi!
Peppino, am vești proaste. Vor fi reduceri?
Care-i vestea? Nu faceți decât reduceri.
Ne-ați luat căIdura. Uite aici.
Hârtia igienică! Cele mai noi cărți
sunt Odiseea, Constituția și Trei metri deasupra cerului.
- Ce mai luați acum? - Biblioteca.
- Se închide. - Cum să se închidă?
- Sunt reducerile de la regiune. - La Regiune ce spun?
- Ei spun că reducerile vin de la Roma. - lar la Roma ce spun?
Europa e de vină!
Trebuie să le spunem oamenilor că Europa ne taie, pentru că sunt...
Rahatule! Infamule! Tâmpitule!
- Ce-am făcut? - Sunteți politician?
- Da. - Atunci ia de aici!
Europa cere tehnocrați țara cere chipuri noi.
Știți că fiului mei îi e rușine că lucrez în Parlament?
La școală se știe că am un club prive'.
Am terminat pe ziua asta. Sunt o sută de euro.
- Fac o factură? - Sigur.
Scrieți "cheltuieli de papetărie". Plătește ministerul, ca de obicei.
- Poftiți... - ... să ne opunem valului de indiferență.
Scumpi colegi, e o comisie de criză. Nu e de glumă!
Din mai trebuie să ne alegem un președinte al Republicii.
În curând va ninge iar voi încă vă opuneți ACORDULUI!
- Noi? Ei sunt de vină! - Poftim? Ei sunt de vină!
Noi?
Noi avem sarcina să găsim un acord într-o atmosferă de armonie și serenitate.
Armonie și serenitate.
- Băbălăule! - Morții mă-ti!
Prostovane, vino-ncoace!
Tu trebuie să le spui tuturor
că la următoarea alegere îI vom vota pe De Gasperi! Bine?
Șefule, cred c-a murit. Oricum e foarte bolnav.
Sunt sigur.
Dă un semnal celor de dreapta că ne putem muta la centru,
redeschidem axa de stânga și ne cuplăm cu cei din Nord.
Pentru alegerea președintelui, lipsește acordul.
Lumea se-ntreabă dacă e bine să se dea 18 voturi lui De Gasperi,
4 lui Totti și 12 lui Gabibbo.
- Eu nu v-am întrerupt... - Scuzați, eu vorbesc acum!
Domnilor, pe rând! Nu vă încălecați, vă rog!
Nu sunt președintele clubului, prea multe responsabilități!
Sunt un om al râului, luna asta am prins 37.
Ai prins trei, că restul i-am prins eu!
Ce tot spui, Luciano!
- Tată! - Piero!
- E oficial! - Ce anume?
- Ești un falit. - Eu? De ce?
Cum de ce? Divorțat, aveai un job de rahat, dar I-ai pierdut și pe ăla...
așadar, o 127 turcoaz.
De ce stai aici să gătește pentru cerșetorii ăștia?
Îți amintești ce spunea bunicul?
Tot ceea ce faci ți se întoarce întotdeauna înapoi.
Tată, trezește-te! E o competiție globală!
Dacă vrei să halești ceva, trebuie să iei pâinea de la gură unui chinez!
Vrei pâine? Trebuie doar să ceri? Morato, avem pâine?
Uite pâinea!
Care chinezi, bine că există Morato!
Ascultă, tataie, vreau să-ți dau o mare ocazie.
Întoarce foaia și vino-n Gymbo.
Ești bătrân, dar pun eu o vorbă bună.
Ulte, luna asta am făcut 1850 de euro. Dacă mai adaug cheltuielile oficiale
și banii la negru, ajung la 2500.
Și nu există cerșetori.
- Demonstrația cu ei, nu! - Taci și prăjește.
- E Carpa Diem, nu azi, te rog! - Domnilor!
Vă cunosc de când eram un copil și de un lucru sunt sigur!
Că voi mâncați prost și trăiți rău!
Sunteți nemulțumiți de corpul vostru și de ego-ul vostru.
- Ba nu! - lată soluția: Gymbo Gym!
Corpul vostru devine o sală fitness.
Gymbo One: sculptează bicepșii.
Gymbo Two: tricepșii și interiorul coapselor.
Gymbo Three: mușchii dorsali și flexorii șoldului.
Pentru 4.000 de euro îți dau 200 de bucăți și tu le vinzi.
E utopia Gymbo: oricine poate deveni top manager!
Trebuie să trimitem un mesaj la Nord și un aviz la Est.
Scumpi colegi, nu mai avem nimic de discutat.
Noi trebuie să dăm un semnal puternic celor de dreapta.
Pentru a-i înspăimânta pe cei de centru trimitem un semnal forte celor de stânga.
Să votăm un simbol pentru "Italia Unita"
Și pe cine să votăm?
- Un nume la mișto? - Da, da!
- Garibaldi? - Garibaldi!
Garibaldi poate fi o idee.
Proclam ales ca Președinte al Republicii Italiene
pe Giuseppe Garibaldi.
Ne vor trimite pe toți trei acasă.
Trebuie să punem capăt farsei ăsteia și să alegem un președinte adevărat.
- Da. - Ți se pare simplu?
Votarea nu se poate anula.
- De ce, mă rog? - Cine a mai spus și asta?
Secretarul General al Președinției, a cărui onoare o am să-i fiu vice.
Sunt patru Giuseppe Garibaldi.
Unul are 22 de ani, unul e cetățean elvețian,
unul are antecedente penale, dar unul are peste 50 de ani
și e în regulă.
Prin lege el este președintele.
Vreți să spuneți că noi am ales un președinte la întâmplare?
Până când nu renunță singur, da.
Dar nu se știe. Are mobilul închis.
- Se pare că e la pescuit. - Un pescar?
De păstrăvi.
Dar eu am fost un tată bun.
Chiar și după divorț am încercat să fiu un bun exemplu,
să-i explic care sunt valorile, iar el se face un Gymbo-rahat!
Mă asculți?
Tu pricepi ce-nseamnă să ai un fiu
care să nu-ți urmeze niciunul din principiile tale?
Eu am trei fete și toate sunt la dietă.
A prins!
Uite cât de gras e! O fi având 2-3 kilograme!
Sigur, o fi vreun submarin! Fenomenal!
Păstrăvoaico, vino-ncoace!
- Înhaț-o! - Ce frumusețe!
Vino-ncoace!
Cine este dl Giuseppe Garibaldi?
Eu, dar spuneți-mi Peppino, că mă cam irită prenumele.
Sunteți pentru vreun control? Suntem în regulă, am permis.
Vă referiți la păstrăv? ÎI arunc acum!
Du-te, frumoaso!
Ar trebui să veniți cu noi acum la Roma.
- Am câștigat concursul cu bulinele? - A fost o neînțelegere.
Dumneavoastră...
Ați fost ales...
- Cum se poate spune? - A fost ales președintele...
Cum de-au făcut porcăria asta?
A, știu! Președintele Carpa Diem, clubul pescarilor.
Dar am explicat amicilor că renunț, prea multă responsabilitate.
Nu, ați fost ales...
Președintele Republicii Italiene.
Luciano, e cea mai tare glumă pe care ai făcut-o vreodată!
Am priceput cine sunteți! Sosiile politicienilor!
Vă asemănați, cu excepția lui că e mai urâțel.
Și căpitanul!
- Generalul Cavallo. - Generale... cuculețul!
A găsit un general napolitan!
Și bodyguarzii sunt la fel.
Peppino, nu e o glumă!
- Trebuie să renunțați la numire. - Dacă nu, NATO protestează,
Germania ne izolează, spread-ul urcă, bursa o ia la vale...
- Ruina țării e doar vina dvs. - Cum să fie vina mea?
Eu pescuiam. Doar voi ați făcut asta!
Oricum, dacă se poate renunța, voi renunța, dar am o cerere.
- Veniți cu noi, vă rog. - Luciano!
Lăsați-I aici!
- Pe aici. - Păstrăvul!
- Veți avea și la Roma. - Să mergem la Roma.
Să mergem, Marcelli'!
Peppino!
- Păstrăv! - Da.
Ce vreți?
Probabil știți că eu sunt bibliotecar.
- Ceea ce mi-ar plăcea foarte mult... - Conducerea Bibliotecii Naționale.
Biblioteca Națională? Dar nu-i prin concurs?
Nu sunteți mulțumit? Preferați o instituție lirică?
Un teatru, Expoziția de Artă Cinematografică Verona?
- Veneția! - Cum o fi!
Sunt și actrițe pe acolo!
Atunci e adevărat că sunteți necinstiți.
- Ba nu! - În tratative se pleacă de jos!
Am priceput! Sunteți unul care se pricepe.
Atunci să lăsăm baltă amețeala asta culturală
și să trecem la treabă.
Știi ce facem?
Îți dăm o concesiune petroliferă în Iraq.
Peppino, îți place să forezi?
- Nu! - Un proiect pentru o centrală atomică.
Și-așa n-o construim.
Să-i dăm să proiecteze un alt pod peste Strâmtoare.
Avem două magazii pline. Știți să desenați, nu?
Nu mă interesează chestiile astea. Vreau să mă duc în pat.
Cu cine?
- Spuneți! Tu ia și notează! - Vorbește fără probleme.
- Cu conștiința curată. - Curată... stai puțin!
Curată Constanța. Ludmilla Lorenza...
Conștiința Curată îmi lipsește. În ce program am băgat-o?
- Scuzați. - Voiam doar să vizitez
Biblioteca Guvernului.
Nu vreau nimic de la voi, mai mult, puteți opri aici?
Aș prefera să merg cu gorilele, dacă nu vă supărați.
- Poftiți. - Voi merge cu voi.
Mai bine cu gorilele decât cu șacalii.
Nu-mi vine să cred! Ăsta are în mână un cec în alb și-I rupe!
Când se spune că ai noroc!
50 de milioane de șmecheri, iar noi am pescuit pămpălăul!
Marcelli'! La Roma!
Destul de lungă!
Dar unul care-i bătrân?
Scuzați, dar unde mă duceți?
Vă spun dvs pentru că îmi păreți mai răsărit, șeful!
Ar trebui să renunț.
Am intrat pe la aprovizionare. Acum e un coridor ce separă...
Bine ați venit, dle președinte.
Mulțumesc pentru binețe, dar nu sunt președinte.
- Am mai spus că eu renunț. - Tocmai!
Până când nu renunțați sunteți președintele-ales,
articolul 76, paragraful B.
Încântată să vă cunosc, eu sunt Janis Clemente.
- Încântat. - Să nu dați mâna niciodată primul.
Doar dacă nu e vreun șef de stat sau de vreun consilier oficial.
Nu mi s-a spus. Puteau să mi-o spună!
E păstrăv, scuze. L-am prins în dimineața asta.
Dacă știam, îI aduceam, dar a fost prea rapid.
- Poftiți. - Mă duc?
Cravata e obligatorie? Eu n-am mai purtat vreodată.
M-am născut la 11 luni cu cordonul ombilical în jurul gâtului.
- Dacă strânge aici, îmi vine să vomit. - Încercăm discursul?
Ce discurs? V-am mai spus că renunț! Nu vreau să fiu președinte!
Tocmai, discursul de renunțare este plin de capcane.
Este primul în istoria republicii. Concentrați-vă!
Bine! Italieni și italiene, senatori și onorabili...
... în virtutea înaltei considerații pentru acest rol renunț...
Mă scuzați, rolul e președinția. Se spune așa.
Rolul.
... în virtutea înaltei considerații pentru acest rol renunț...
- Mai instituțional! - Pentru acest rol!
- Mai puțin rigid. - Pentru acest rol.
- Mai solemn. - În virtutea
înaltei considerații pe care o am... pentru acest rol.
- Mai zâmbitor. - Rol!
Mai spontan! - Cum să fac să fiu spontan?
De o oră sunt marionetă! Te rog frumos, Gengis.
Respectarea protocolului e fundamentală.
În democrație, forma este conținutul.
Nu e posibil!
O instituție credibilă mai era în țara asta.
- Cine-i? - Dr Ranieri, secretarul general.
Înainte de a depune jurământul, președintele nou ales
va adresa un mesaj Parlamentului.
- Adunarea să ia loc. - Parcă ar fi al vacilor.
Fără supărare.
Onorabili deputați, onorabili senatori...
mă adresez vouă cu o profundă emoție în această adunare,
în care se recunosc toți italienii.
Așadar, în virtutea înaltei considerații pe care o am pentru acest rol...
- ... eu renunț... - Perfect!
Știți de ce este interzis pescuitul cu mâinile?
Pentru că nu lasă o cale de scăpare păstrăvului.
Păstrăvul își face cuibul printre roci și are mereu doi ieșiri.
Dar braconierul se duce acolo cu ambele mâini...
Îi vedeți pe cei trei care fac semn să termin?
Nu-mi dau o cale de ieșire!
Ca și cum aș fi un păstrăv.
- Mai întâi încercau să mă corupă... - Dle președinte, scuzați!
Apoi când am spus că renunț gratis ce fac ei? Sărbătoresc!
Bunicul meu m-a învățat să nu le dau câștig de cauză maloneștilor!
Așadar...
eu renunț la renunțare!
- Voi fi președinte! - Asta e o problemă.
- Trei, doi, unu! Liber! - O, Doamne!
- Ascultă, Gianna... - Janis!
De două ore ne-nvârtim! Cât e de mare?
70 de mii de metri pătrați, 1.200 de camere.
Eu mă pierd pe aici. Bucătăria e la doi kilometri!
- Dacă mi se face sete, ce fac eu? - Șampanie, whisky, rum?
Nocino, o sută de ierburi, aranciata, bere, Coca, spumos, apă minerală?
- Nu, mulțumesc. Dar dacă aș vrea o cafea? - Caffe' lungo, ristretto, macchiato?
- De unde ies ăștia? - Prezență discretă.
- Specialitatea casei. - De ce pleacă toți strâmbi?
Ca să nu vă-ntoarcă spatele.
- Unde mă duceți? - În apartamentele prezidențiale.
Să nu fie omușorii ăia care mă sperie. Când îmi apar așa, dintr-odată...
- Cum se numesc ăia în albastru? - Ordonanțe.
Nu-s obișnuit. Dacă-i văd apărând dintr-odată...
Uite-I aici!
Telegramele de felicitare.
Președintele american, Germania, India, San Marino...
- Asta? - Scrie: "Amicii de la Carpa Diem".
Ce tâmpiți! Uite ce chestie!
Mă duc imediat să-i probez!
- Dle președinte! - Alo! Bună seara.
Nici pe nouă nu I-am făcut. Sunteți administratorul?
- Spuneți, dle președinte! - Pentru micul dejun...
- Scuzați! - Sigur, dle președinte.
- Alo! - Sunt Barack Obama.
Vreau să ne cunoaștem ca să mergem împreună la pescuit.
Scuză-mă, Barack!
Ați putea vorbi mai lent?
- Prostovane! - Ai luat-o razna, Luciano?
Cred c-am făcut o prostie. Nu știu să fiu președinte.
Ești un mare pescar, vei fi și un mare președinte!
- Cine spune asta? - O spun toți din barul satului!
Dac-o spune barul satului, e bine. Te sun mâine să-ți povestesc.
Cum vă spuneam, peste trei zile a acasă! Mary, un tamarindo pentru toți!
Secretarul General e în spital. Îi voi ține locul.
Trebuie să vă avertizez că președintele are ușoare dificultăți cu protocolul.
Unde-mi sunt hainele?
Cavallo! ÎI știu pe ăsta! E un napolitan adevărat!
Cuculeț!
- Drapelul, dle președinte. - E acolo!
Trebuie să sărutați drapelul.
Onoruri președintelui Republicii!
Acum?
Steagul celor trei culori...
- Bunicul meu era bersalier. - Și dvs sunteți bersalier!
- A, da? - Sunteți Șeful Forțelor Armate!
Serios?
Bunicul meu avea o pălărie ca alea cu pene!
Ca asta.
- Stai! - Sunt pe listă! Mă lași să intru!
- Nu există liste! - Sunt fiul președintelui!
Să mergem de aici.
Aveți un fizic frumos. Folosiți Gymbo Gym?
Opriți-I!
- Unde se duce? - Stai!
- Tati, sunt eu! - Trebuie să plecați!
- Piero! Piero! - Dle președinte!
- Unde vă duceți? - Dle președinte!
E fiul meu!
- Piero! - Opriți-I!
Dle președinte!
- Opriți-vă! - Piero!
Din regie mi se spune că trimisul nostru la guvern
ne cere imediat linia în direct.
Aici, în piața Guvernului, se întâmplă ceva ciudat.
- Președintele Republicii aleargă... - Îmi place la nebunie.
... cu pălăria...
Înainte!
Îmi cer scuze.
Fantastic!
Biroul oval are întotdeauna ceva al lui.
Ăla e în America. Ăsta e dreptunghiular.
Ascultă, tataie! Unde mă plasezi?
- Păi, sunt 1200 de camere. - Nu, ca muncă.
Vreo întreprindere publică?
Sau un apalt tare!
Una din chestiile alea care nu se vor face niciodată.
Cum e Podul peste Strâmtoare.
- Tu vorbești ca ei. - Care ei?
Tu ești fiul politicii ăsteia.
20 de ani de politică televizivă v-a mâncat creierul!
Bravo!
Câtă pasiune! Vei vedea că va funcționa!
Mai trebuie să lucrezi la ținută. Trebuie să-ți întărești dorsalii!
Vorbesc serios, Piero!
Sunt președintele Republicii de o zi și fiul meu îmi cere o recomandare!
O recomandare! Aici!
- Nu! - Ce este?
- Deja te interceptează? Tare! - Nu sunt ascultat! Sunt nervos!
Urăsc recomandările!
Am văzut mii de imbecili luându-mi-o înainte, iar eu rămâneam tot un precar.
- Când mă gândesc acum, mă sufoc! - Calmează-te!
- Mă strânge aici! - E mai bine?
Gândește-te, acum ești președintele Republicii!
Nu-I poți lăsa pe fiul tău să vândă Gymbo Gym.
Nu vreau să vinzi Gymbo Gym.
- Însă tu trebuie să-și găsești drumul. - Gata, tată!
Dacă refuzi din nou să mă ajuți, ies pe ușa aia și nu mă mai vezi!
- Un apalt, ceva? - Vezi tu!
Nu pot!
Decât să-mi recomand fiul, mai bine îmi dau demisia.
Piero!
NATO, băncile, masonii, puterile forte!
Toți ne-ntreabă de ce I-am ales!
Până și menajera mea mă întreabă.
Scuzați!
- Nu putem spune că ne-am înșelat? - Menajerei pot, dar la NATO te duci tu!
Gata! În țara asta e o regulă neîncăIcată de nimeni!
Dacă vrei să faci politică, trebuie să fii șantajabil.
Trebuie să-ți știm prețul, cât de lungă ți-e lesa.
Pentru că, dacă nu ești șantajabil, nu ești controlabil, iar noi nu te vrem.
E o chestiune de coerență. Trebuie să-I alungăm.
Trebuie să aplicăm o strategie politică forte.
Ca de exemplu?
Să-I acoperim de rahat.
Președinte sau glumiță?
Lumea râde de noi.
Inițiativa președintelui.
Dle președinte, debutul dvs a fost puțin naiv.
În sondaje ați coborât la 25%. Lumea spune că sunteți nepotrivit.
Și are dreptate, dar învăț. Tamarindo!
Nu!
Ăstuia trebuie dat un răspuns!
Ăsta zice că eu câștig 239.000 euro pe an!
- Dar îi câștigați, dle președinte. - Când am semnat contractul?
Dar nu există un contract.
- E legea 74 din 1985... - Schimbăm legea asta.
Dar e nevoie de majoritate în Parlament. Nu cred că se obține.
De ce?
Dacă vă reduc salariul, trebuie să-I reducă și pe al lor.
Și al nostru.
Dar eu nu vreau toți banii ăștia! Ce fac eu cu ei?
E criză, lumea stă rău.
Amicul meu, Luciano, are trei fete de întreținut
cu 1.400 euro pe lună.
Dacă-mi spune că a aflat că eu câștig 239.000 euro pe an,
ce-i răspund?
Dumneata, că ești expert în comunicare, ce-i spune lui Luciano?
V-am întrebat ce să-i răspund unui prieten!
Gândiți-vă ce va fi când vă voi întreba ce să-i spun lui Putin!
Morelli, expert în comunicare!
Știu că ați fost recent concediat.
Vă pot dona o mie de euro pe lună până vă găsiți un serviciu?
Bună ziua.
Eu sunt un om bogat.
Voiam să demonstrez tuturor că viața e frumoasă.
Dați-mi datele bancare.
Sper într-o majoră cooperare între cele două țări.
De o oră citim brambureala asta.
Eu vă întreb: "Vă place mai mult pizza sau spaghete?".
Traduceți.
Ei sunt de acord cu intervenția ONU în zonă
pentru a rezolva problema la nivel global.
Deci: dacă vorbesc la mișto, spuneți!
Nu, nu asta!
E timpul demisiei.
Noutățile astea încă nu sunt nimic, scumpi colegi! Ascultați aici.
Rap-ul președintelui dansat în toate discotecile din Italia.
Dacă vorbesc la mișto, spuneți!
E o minune!
Nu-mi puteți scrie: "copile, în ce clasă ești,
paranteză deschisă, mângâiere pe capul copilului, închide paranteza!"
- Am 50 de ani, știu să vorbesc cu copii. - Da, dar...
Gengis! Cer un minut de tăcere. Poți?
- Bună ziua, copii! - Bună ziua, dle președinte!
- Bună, copil frumos, în ce clasă ești? - A treia.
Ai deja o iubită! Cum se cheamă prietena ta
Arturo, sunt băiat!
De gustibus...
Adică se mai întâmplă în natură să se unească masculii.
În sensul că nu poate...
Gândiți-vă că anumiți peștișori se nasc masculi și devin femele.
Se reproduc ca... ca și cum s-ar băga singuri...
E partenogeneză, nu?
Profesoara de științe ne poate arăta...
Nu imediat, ci când veți fi la ore.
Nu e autoerotism, e auto... Arturo!
De ce scriu chestiile astea?
Descoperită natura subversivă Președintele transsexual.
V-am mai spus. Urmăriți doar textul.
- Ați semnat legea? - Am citit-o de trei ori. n-am înțeles-o.
- Am controlat-o noi. - Eu semnez și voi controlați?
Asta e practica, dar dacă doriți, puteți controla.
- Dar dacă n-o înțeleg? - Pentru asta controlăm noi.
Nu sunteți logodită, nu-i așa?
Nu.
Bună seara. De ce nu luați loc să mâncăm împreună.
Mulțumesc, dar sunt sătul.
În seara asta aș vrea supiță.
Ca ieri...
ca alaltăieri...
Ajunge, nu vreau să mă...
Bună seara.
- Cu care echipă țineți? - Cu echipa națională.
A, sigur.
Pe dvs nu vă întreb nimic pentru că nu mi-ați răspunde.
Și-așa știu că protocolul vă enervează și pe voi.
Mă duc să mănânc o pizza.
Morți, nu?
Bună seara. Salutați-I pe președinte.
E frumoasă piața asta.
- Scuzați, vorbiți italiana? - Da.
Se spune "si", dacă vorbiți italiana.
Ce friguț e!
Știți vreo pizzerie bună?
- Frumos! Ce-i aia? - LOLABLED.
- Dar se cumpără? - Da.
- Unde? - Da.
E clar, pa!
Când întrebi de unde se cumpără ei spun "si".
Trebuie să semnez legi pe care nu le înțeleg.
Vă spun vouă că nu pricepeți nimic.
Ați înțeles? Ce ați înțeles?
Scuzați!
Dvs sunteți președintele!
Nu.
- Sunt un turist! - Cum nu?
- Sunteți președintele! - Președintele e un chelos acum?
Semănați perfect.
Taci! la un scaun și vino aici.
Acela e președintele!
- Dle președinte, ne permiteți? - Ospătarul zice că ăla e președintele.
Dle președinte, veniți cu noi! Haideți, dle președinte!
Peppino! Peppino!
- A fost pe la toți? - Da!
- Ați citit cu toții! - Da!
Să ridice mâna cine-a priceput ceva.
Să ridice mâna cine n-a priceput nimic!
Bunicul îmi spunea mereu: Dacă nu-nțelegi ceva, nu semna.
- Corect! - Au făcut legile pentru noi!
Dacă nu le-nțelegem, cum le putem respecta?
Mai mult, știți ce fac eu? Câtă vreme o lege nu e clară
eu n-o semnez!
Pun asta pe Facebook.
Vin acum, generale! O Capriciosa și o bere mică!
Și chitanța!
Nu mai fac, jur! Să nu-i spuneți lui Janis.
Bine.
- Ești în regulă? - S-a terminat vinul!
Ăsta frige! Ajutați-mă, băieți!
- Dle președinte, ce faceți? - Am trei mii de camere!
ÎI duc la Guvern, la căIdură. Doar n-o să-I las să moară de frig.
- Nici nu știm cine este. - Cum te cheamă?
- Burețel. - Acum știm.
Știți că e bine aici, căIduț.
- Dar Toni... Toni... - Cine-i Toni?
E un foarte bun amic. Are pneumonie.
Cu frigul ăsta, Toni va...
- Dle general. - Dle președinte.
- E bună? - Ceva mai tare se poate?
Burețel, nu întinde coarda!
Am văzut-o pe Linda. Stă rău.
- E sub podul de pe Tevere. - Cine e Linda?
Nu trebuia să semnați pentru ieșire. Trebuia să vă tratați.
Președintele se îndreaptă, e mai formal.
Mai mult, cred că protocolul începe să-i placă.
Ce duhoare de căcat!
Janis, cine sunt toți cretinii ăștia?
Da' voi cine sunteți? Noi suntem amicii lui Peppino!
Mamă!
- Nu, nu, nu se poate! - De ce vă agitați?
- A fost un gest din inimă. - Cunosc precedentele.
Președintele Saragat i-a găzduit pe cei afectați de cutremur!
O familie a rămas aici 22 de ani!
Azi nu e atât de frig, îi scoatem afară!
Credeți că e suficient?
Bravurile dvs pot avea efecte devastatoare!
- Dacă s-ar afla că... - E un succes nebun!
Filmulețul de pe You Reporter e un succes!
Felicitări! E un succes nebun!
- Am trecut de un milion de distribuiri! - Poftim?
- Filmulețul cu propunerea "Legi clare". - Ce propunere?
- Aia de la pizzerie! Place la 91%. - Care pizzerie?
- Am intrat tare! Bum! - Ce-i tare?
- În Tg! Boom! Boom! - Îmi spune-ți ce se-ntâmplă?
Mai târziu. Acum dle președinte are trei interviuri.
În sondaje e la 31% și crește! Să mergem.
Continuați, Janis. Molfăitul relaxează.
DI președinte, așteptați-mă!
Azi sunt un nimeni, mâine sunt președintele Republicii.
Trăiesc într-o țară liberă...
Dle președinte!
... între 95 și 115 kg de mâncare...
... impozite pentru toți...
Dle președinte!
Ce faceți?
Vă căutăm de mult timp.
În seara asta voi ține discursul de Anul Nou!
- Suntem în 10 noiembrie. - Câtă agitație, Jarvis!
Hai, la muncă!
Italiene, italieni și mici italieni...
Acesta e discursul de sfârșit de an al președintelui.
Știu, veți spune că nu e sfârșitul anului, dar eu nu mai puteam aștepta
să vă povestesc ce-am descoperit.
Pentru orice problemă a țării există o soluție de mulți ani.
Niște experți, chiar și unii dintre voi, le-ați scris,
dar zac în beci de ani de zile.
Aș începe cu lupta asta împotriva risipei alimentare.
- Dă-mi un cârnaț! - Ne-o trimite Luciana din Palermo.
Într-un an, ceea ce aruncăm ar putea hrăni gratis 4 milioane de oameni.
Și ne explică detaliat cum se face.
Azi vorbim de reforma fiscală pentru a-i face pe toți să plătească taxele.
Asta e o propunere a prof Fusco de la Universitatea din Bologna.
Asta e și mai tare! Cum să recuperăm resursele!
Reducerea cu 20% a cheltuielilor militare fără a reduce capacitatea de apărare.
Lege pentru sprijinirea casei ecologice fără costuri din partea statului.
Recensământul tuturor imobilelor libere și repartizarea lor la prețul pieței
tuturor nevoiașilor.
Taxa pe casă trebuie plătită de toți.
Doamnelor, dlor, monsignori...
Astea sunt câteva propuneri de lege.
Dacă vă plac, puteți strânge semnăturile și obligat Parlamentul să le aprobe.
Am ajuns aproape la Anul Nou, și...
1.200 comisii civile susțin "beciul proiectelor".
84 de constituționaliști au semnat proiectul "Legi clare".
Băieți, nu-i de glumă!
La Broadway vor să facă un film cu bersalieri!
Nu, domnilor! Ăsta nu acționează singur.
- Ăsta are în spate o minte foarte rafinată! - Pe cine? CIA? Masoneria?
- Puterile forte? Pe cine? - Mafia!
Nu, mafioții nu sunt. I-am auzit dimineață pe boși.
Sunt împotrivă.
La radio i-am auzit.
Unde naiba I-am pus?
Cine-i?
Sigur.
Da, da!
Când doriți. Să trăiți, domnule!
Puterile forte vor să ne vadă.
Rahat, tocmai puterile forte! Să mergem.
- În spatele președintelui sunteți voi. - Ne-am dat seama.
Scuzați, dar de ce credeți c-am fi noi?
Cu proiectele lui s-ar rezolva problemele țării.
- Cu problemele țării ne-am menținut. - E materia primă pentru noi.
Și pentru noi sunt o sursă esențială.
Fără risipă cum îți mai păstrezi clientela?
Fără dezastre de rezolvat ce-am mai promite electoratului?
- În fine, voi ne-ați băgat în bucluc. - Voi trebuie să-I faceți să-și dea demisia.
Cum?
- Are 72% în sondaje. - Aveți serviciile secrete. Deviați-le!
- Și-așa ei sunt obișnuiți, nu? - Întrebați de Fausto.
Scuzați, mulțumesc.
Scuzați locul, dar orașul e plin de ploșnițe.
Încântat, sunt dl Fausto.
Doar nu sunteți misteriosul domn Fausto cu pistele false în masacre?
Ba da, pistele false erau specialitatea mea.
- Noi am vrea doar... - Să-I acuzați pe președinte, știu.
Pentru a elimina un președinte sunt două școli.
Cea antică... sinucidere sau accident.
Cea modernă: noroiul.
Noroiul! E mai curat!
Noroiul e specialitatea mea.
În țara asta, lumea are în medie patru secrete neplăcute.
El nu are nimic, absolut nimic.
L-am urmărit, supravegheat, I-am întors ca pe-un ciorap,
dar nimic, până ieri când i-am ascultat un telefon.
Șefu', trebuie să verificați comunicatul.
O, nu! Fir-ar să fie!
Pantofii ăștia sunt la comandă! 3.000 de euro mă costă!
Auand!
Mi-e scârbă de comunicatul ăsta. Îmi curăț pantofii cu el!
Știi ceva? la curăță-mi pantofii!
- Mișcă! - Eu nu curăț rahatul.
- Refuz. - Ce?
- leri, președintele a vorbit cu o fată. - Pleacă de aici!
Cu o fată care de mică se ducea în biblioteca lui.
- Acum lucrează într-un night club. - Du-te după șampanie!
- Du-te că avem de sărbătorit! - Spală-te pe mâini.
Ascultați.
Peppino, am nevoie de 5.000 de euro. Trebuie să-mi refac fundul.
În schimb vreau chestiuța aia...
Doar la aia te gândești? Atunci vorbim mâine.
- Bine. - La mine acasă la 15:00.
- Ce bine-ți stă îmbrăcat ca președinte! - Și ție-ți stă bine...
... îmbrăcată.
- Cafea? - Da.
Sunteți liberi pentru o cafea...
lungă.
- Gogoșică bună? - Vrei o gogoașă?
- Da. - Vrei zahăr?
Da.
- Uite-I! - Eu îmi pun două de obicei.
- Așadar, îmi dai cei cinci mii? - Uite-i.
Dar mai înainte... știi ce vreau de la tine!
- De când aveai 16 ani ți-o cer. - Haide!
Peppino, de ce să iau bacalaureatul?
Pentru că poți. Citeai Foscolo la 9 ani.
Pe cine?
Peppino, de ce te comporți așa?
- Nu-ți plac? - Sigur că-mi placi.
Dac-aș putea, mi-aș face și posterul tău.
De ce vrei să mă trimiți la școală?
Mergem în pat?
Nu! Tu vrei bani! Ăsta e comerț, nu sex.
- Mă întristezi! - Morții mă-ti!
- Du-te dracului! - Nenorocitul!
Fie, îmi voi lua diploma asta!
Să știi că Foscolo îmi cam lipsea.
- Cine naiba-i Foscolo ăsta? - Luni de interceptări și iată rezultatul.
Dimpotrivă,
dacă interceptările astea ies la iveală, va face o impresie excelentă.
- lar voi sunteți în căcat. - Nu puteți face nimic?
- Dacă n-are niciun secret, i-I procur eu. - Așa lucrează domn Fausto.
Le e foame.
Să mergem.
Într-adevăr e un caz fără precedent.
Rezultatul interceptărilor convorbirilor președintelui
nu au avut efectul scontat. Ascultați câteva.
Știu că ați fost concediat. Vă pot oferi o mie de euro pe lună
până vă veți găsi un job?
Nu pot, e prea mult pentru mine.
Decât să-mi recomand fiul, mai bine demisionez.
Păcăleală!
Cine a mai văzut un politician care, în loc să ne fure banii noștri,
îi dăruiește pe ai săi?
Crezi c-o fi politician?
Dle președinte!
Ce faceți, tâmpiților?
Cheltuiesc milioane în manifeste idioate și era suficient să dau bani săracilor!
Monsignore, mă întrebam dacă nu cumva știți vreun sărac.
Natasha, nu merge cu fratele tău. Are un Porsche.
Am înțeles, chiar dacă are datorii prin Ucraina, nu mă ajută.
Și cu Gymbo-n sus și-n jos, zi de zi, chiar tu!
Tu cu Gymbo faci mai mult, ești mai tare, ai mai mult!
Piero, ce-i cu asta?
"Stimate colonel, Gymbo Gym face mușchi de oțel
și-un ego de soldat.
De îndată ce-I veți încerca sunt sigur că veți dori să comandați mii
pentru bunăstarea Italiei și a soldaților noștri.
Semnat: Președintele Republicii.
De fapt voiam să comand 2000 de bucăți. Ba nu, 3000 chiar.
Vă interzic! E o păcăleală!
Exact!
Tataie, e o glumă! Tu faci atâtea!
Glumele se fac pentru a bucura lumea, nu pentru a face bani!
- Amintește-ți că bunicul spunea... - M-ai spart!
Tu și bunicul.
Ajuți toată Italia, dar nu și pe fiul tău!
Ești un tată de rahat!
Dle președinte, ajutați-I!
Te iubesc când îi ajuți, nu-i așa, dle maior?
Să trăiți, tată!
Chiar așa!
Drepți!
Luciano Cassetti?
Da!
Ce doriți?
Să-I denunți pe amicul tău, Peppino, că și-a ștrangulat bunicul.
Cine spune? Bunicul lui Peppino a murit din cauza emfizemului pulmonar.
- S-a stins încet. - Sigur că da,
dar Peppino locuia nu muncea, îI îngrijea, îI supraveghea.
- Ciudat, nu-i așa? - Nu e nimic ciudat.
Peppino ținea la el și-a stat lângă el până la ultima suflare.
Prostii.
Îi voia moștenirea pentru că și-a pierdut capul
după cea prezentă aici, Ramona. Spune-i ce-ți zicea!
Peppino îmi spunea mereu:
Scap de bunic și-ți cumpăr o casă în centru.
Ai văzut? Există un martor,
dar dacă vreun judecător ar considera-o puțin credibilă,
e rândul tău.
Tu știai asta, iar remușcarea te macină.
Peppino conduce țara.
- Trebuie să strigi adevărul. - Plecați sau vă denunț!
Serios? Vrei să vezi cine e mai tare în denunțuri?
Vânzare de animale fără factură, rambursări de la UE trucate,
muncitori extra comunitari la negru, o fiică ce se droghează.
Fata mea nu se droghează!
Poftim! Ai totul acolo. Uită-te cu calm.
Mai e și brutăreasa... soția ta va înțelege.
Și dacă nu-i suficient... Ramona, când erai minoră,
cine te-a drogat, violat...
și te-a obligat să-ți vinzi corpul tău inocent?
El! Luciano Cassetti... monstrul!
E suficientă mărturia ei
pentru a te arunca în galeră pentru totdeauna!
Să nu-ți faci griji pentru fiicele tale.
Când vei fi înăuntru, se va ocupa Ricardino.
Mie-mi place aia mai mică.
Ce iarnă frumoasă!
- Ricardino, să mergem. - Bine, doctore!
- Ramona, sciam sce'! - Sciam sce' ce limbă e?
- Bună ziua. - Bună ziua.
Salut, Luciano! la loc.
- Spune-mi. - Trebuie să fac o reclamație.
- lar ți-ai pierdut portofelul? - Nu, e ceva mult mai grav.
Aici în sat? Cine-a fost?
Pre...
- Pre... - Preotul? Don Mario?
- Nu... - Directorul școlii?
Nu!
Luciano!
- 76% în sondaje e doar noroc. - Ce noroc? Totul se răsplătește, Janis!
Îmi permit să obiectez că în cazul ăsta nimeni nu putea...
Te rog, poți să taci o clipă?
Măcar prima dată când intru în bibliotecă.
Simți parfumul?
Am citit că aici ar trebui să fie și o Constituție
cu notițele lui Einaudi. Cine știe unde-o fi!
- Sectorul J, rândul 11, locul 97. - Janis, acolo!
- Nu, dle președinte! - Ce este?
- Nu vă puteți cățăra! - De ce?
Dacă președintele se poate vătăma, Secretarul trebuie să-I împiedice.
Articolul 154, legea siguranței. O voi face eu.
Janis, nici dvs nu vă puteți cățăra.
- Și de ce? - Dacă o femeie cu fustă
se ridică deasupra unui bărbat, el privește.
Articolul 1, legea barului.
Urc eu.
- Rândul 11, locul 97. - 11. Mai sus n-o puteați pune!
- Uite-o acolo! - Așteptați, vă mut scara!
O pot face fără probleme.
Janis, împinge-mi scara, repede! Grăbește-te! Ce faci?
Trebuie să atenuez căderea dacă se-ntâmplă să cădeți.
- Vă strivesc! Luați scara! - Nu pot, articolul 87C,
garanția nevătămării.
Lăsați articolele, gândiți cu mintea! Aduceți scara!
Gândirea anarhică e împotriva rolului și naturii mele.
Dle președinte, cum vă simțiți?
Am amortizat?
Janis...
amortizați foarte bine.
Dle președinte, vă simțiți rău?
Cred că măduva spinării e vătămată.
Nu reușesc să mă mișc.
Și totuși vă mișcați, dle președinte.
Nu sunt eu, e un mușchi involuntar.
Nu e vina mea, Janis! Chestia mea e în chestia dvs.
Măcar când vorbim de sex ne putem tutui?
Nu!
Janis!
Mereu ești la mijloc...
Janis, n-am făcut-o special!
E doar o mică erecție, e ceva natural.
Janis!
Janis, ce faci? Ce faceți?
Mi-am dat demisia, motive personale.
- De ce e atât de frig dintr-odată? - Vă măresc temperatura la calorifer?
Sau preferați să dau drumul la cămin?
- Nu știu de ce, dar sunt atras de dvs. - Cine e "dvs"?
- "Dvs" în sensul de "tu". - Nu mă tutuiți!
Doar n-o să plecați pentru o mică erecție!
Ba da!
Am crescut cu mitul dogmei protocolului.
Nu intenționez să excit cea mai importantă instituție a statului.
A fost ceva involuntar, omenesc! De ce fugiți așa?
Pentru că m-am născut hipiotă! Ai mei erau copii din flori.
Am fost concepută în timpul unui concert de-al lui Janis Joplin.
La doi ani eram la Sai Baba, la patru cântam tot de Joan Baez.
La șase am făcut baie cu Inti Illimani goi!
La șapte ani, după patru orașe și trei tați, am scris primul meu cântec!
"Vreau o viață plină de reguli"! Și-o voi avea pe undeva.
- Adio. - Să vorbim cu calm.
- Să bem ceva! - Champagne? Chinotto? Coca Cola?
Lăsați-mă în pace! Afară cu toții!
Dar nu tu, puișor!
- Ce mai este? - Mă cheamă Puișor!
Puișor Antonio, dle președinte.
Nu cred că sunteți supărat pe mine, dar să știți.
Da, alo!
Când s-a-ntâmplat?
Accident cerebral din cauza stresului.
Cum așa, dle doctor? Luciano nu e stresat!
Duce o viață sănătoasă, în pace cu lumea și mereu la aer curat.
- Își va reveni? - Nu știu.
Deocamdată așteptăm să iasă din comă.
- Dle președinte, vă salut! - Mulțumesc.
ÎI duc la Roma.
ÎI duc în cel mai bun spital, la cei mai buni medici.
- Mi-am dat demisia. - Ne-a dispărut președintele!
- Cum? Când? - Acum două zile.
După ce a fost la amicul său în spital, a intrat în baie și-a dispărut!
Patru militari la ușă.
Ajută-ne, Janis, fă-o pentru dr Ranieri. Nu vezi cum e?
Situația e penibilă. Președintele Braziliei vine în vizită.
- Riscăm un incident diplomatic. - Când a dispărut din spital, unde erați?
Nu te supăra acum! Ai să vezi că te răzbun.
Îmi trag o palmă!
Îmi dau un pumn în burtă!
Îmi trag un șut în fund!
Președintele, presupun.
Jafar are nouă ani.
Mama a fost expulzată și nu are pe nimeni aici.
Am cerut asistență socială și mi-au spus că n-au personal.
Atunci mi-am spus...
refuz să fiu președintele unei țări care lasă...
Unchiule Peppino!
Jafar, cum te simți?
- Mă doare capul. - Știi povestea acelui rege
care era disperat pentru că-și pierduse durerea de cap?
Nu.
Era odată un rege pe care-I durea mereu capul.
Și după mulți ani s-a împrietenit cu durerea sa de cap.
O tutuia și-i spunea Gigi.
- Hei, Gigi, ce mai faci? - Dle președinte!
E foarte frumos, dar președintele Braziliei vă așteaptă de două ore.
- Să vină aici. După mulți ani... - În spital?
Discursurile sunt deja scrise. O fotografie cu strânsul mâinilor și gata.
Jafar, vrei să-I cunoști pe președintele Braziliei?
- Parc-ar fi carnavalul! - E un afront!
- Propun o reclamație la ONU! - Desigur!
- Eu sunt directorul cu protocolul. - Eu sunt secretarul general.
Unde-i președintele?
- Președintele... - Președintele Republicii Italiene?
Dle președinte!
Ce fac acolo? Sunt înăuntru de două ore!
E în regulă. Vorbesc de comerț extern.
Eu cer o reuniune de protocol!
O, gata cu protocolul ăsta! Sunt lucruri mai importante în viață!
A spus-o Janis!
Vă sunt recunoscător.
Mi-ați dat un nou punt de vedere asupra căruia să reflectez.
Mă poți tutui, Joao.
Desigur, Peppino.
Peppino.
Joao.
E senzațională decizia Braziliei de a cumpăra
200 de miliarde din debitul italian la dobânda de 2%.
Analiștii din toată lumea se întreabă de ce.
Întrebare pe care o punem și noi trimisului nostru, Roberto Tallei.
Se poate spune că nici experții guvernului n-au înțeles mare lucru
din ceea ce se-ntâmplă.
Nu ți-ai făcut nicio idee? N-ai intuit nimic?
- Ce să-ți spun, Helga? De data asta, nu. - Bine.
Probabil că președintele a făcut un miracol.
Ce miracol? Nu pricepi nimic pentru că n-ai priceput vreodată ceva.
Ne vedem, Luciano.
Am cereri de interviuri de la BBC, CNN, Al Jazeera, Fox.
Ce doriți să faceți mai întâi?
Să dorm.
Dle președinte.
Mi-am retras demisia.
Datorită dvs mi-am dat seama că pot împăca cele două ego-uri ale mele.
Fantezia cu rigurozitatea, instituționalismul cu umanitatea.
Protocolul cu "on the road".
Vreau să vă fiu alături.
Dar nu e posibil.
Eu sunt obișnuit să dorm în mijloc și dorm cam lăbărțat.
A, nu!
Eu mă refeream în sens politic.
Sunteți sigură, Janis?
Nu, dle președinte.
Acum voi spune ceva ce niciun președinte n-a mai spus secretarului său.
Te iubesc.
- Și eu, cred, dar să nu ne grăbim. - Nu ne grăbim.
- Încetișor. - Încetișor.
Dar mă gândeam:
de iubit ne iubim, am priceput.
Oricum, șapte ani trebuie să trăim împreună.
Janis...
vrei să mă iei de soț?
Da!
Cine-i?
Da' când mai vine și deviatul ăsta?
Mai întâi...
deviatul vei fi dumneata.
Apoi, unde erați miercuri noaptea la 12:47 și 32 de secunde?
Eram cu Natsha.
În al treilea rând, am băgat un "secret" în trecutul președintelui.
Te poți lupta o viață cu instituțiile, dar dacă-ți vine la cină președintele,
e clar că te agiți.
Atunci încearcă să te droghezi mai puțin.
Apoi, îmbracă-te mai bine. Parcă ai fi Joan Baez la nebuni.
Scutește-mă cu A-ul ăsta de la anarhie!
Am primit-o de la Allen Ginsberg.
Rahat!
Frigea.
Știam eu! Nu trebuia să-I chem.
Mamă, îi dăm friptura! Uite cât e de frumoasă!
Friptura!
- Janis! - Peppino!
- Ce-i cu mirosul ăsta? - Bețișoarele!
Vino.
- Fratele meu, cumnata mea. - Încântat.
lar ea e mama. Mamă, el e Peppino.
- Încântat să vă cunosc, mama! - Dle președinte!
Nu, atenție!
Nu m-am rănit...
ceva m-a amortizat!
- lată. - Friptura.
O pun aici? Apoi o mâncăm și n-aș vrea s-o murdăresc.
- Pentru dvs. - Mulțumesc, dle președinte.
Ce zi minunată!
- Mâncăm? - Da, scumpule.
Anarhia la putere.
Problema Italiei e că sunteți toți marinari.
Vă duceți după cum bate vântul.
Soțul meu, polonezul acela de la concert,
era hipiot, camarad, conducea șapte primării.
Cum iau sfârșit vremurile hippy, devine yuppi.
Liberal, speculant la bursă!
M-am trezit cu capitalismul în pat.
Ba nu, am făcut dragoste cu capitalismul.
Ba nu, am avut un orgasm cu capitalismul!
Mamă!
Dar când I-au scos pe Che Guevara și I-au pus pe Reagan?
Doar atât a fost!
M-a păcălit și pe mine și pe fiul meu.
Ne-a băgat într-o societate spunând că era de formă.
- Apoi ne-a luat totul. - Avariția.
Dnă, am un fiu care... mai bine o lăsăm baltă.
Vreți să ciocnim pentru întâInirea asta atât de...
explozivă!
Stai! Stai! Stai!
Ce-i asta?
- Oregano în chiloții mei? - S-a dus naibii protocolul!
- Cui îi pasă. - ÎI duc în bucătărie
și-aduc și ceva de băut
Alarmă bombă! Trebuie să controlăm totul!
Cum totul?
- Președintele mulțumește pentru primire... - Jur!
Am pus juma de kg de marihuana, dar n-au găsit nimic.
- Unde naiba o fi? - Pizza tricoloră,
roșii de Sorrento, mozzarella de Battipaglia și oregano de Taormina.
Pizza.
- Cum te cheamă? Ping Pong? - Ping Pong?
Scuzați!
Prieteni!
Acesta e întâInirea bilaterală cea mai frumoasă din viața mea!
Îmi amintește mult de copilărie, nu știu de ce!
Mi-a venit în minte cântecul meu de leagăn.
Ce ai de râzi?
Cine ești? Nu te cunosc, nu te-am mai văzut.
Puișor Antonio, str Como 13.
Tată escroc, frate ce și-o trage cu transsexualii.
Mut să fii.
Ce-i cu dezmățul ăsta?
O, mamă!
Vrem să face ca Brazilia!
Cumpărăm 200 miliarde din debitul italian!
lată! Restrângem reducerile!
Cum adică să restrângem reducerile!
Ce vrea să spună? Erau impozite noi?
lubire, vino!
O mamă...
- Nu mai sunt exilat! - Ce vrei să spui? " Ești asudat"?
Președintele de-acum e iubit ca naționala de fotbal.
Putem spune că azi Italia a învins.
lată, vedeți entuziasmul! N-am mai văzut așa ceva.
Nu mai sta închis aici, gânduleț!
Scrie tot ce știi că-i "vero"!
Ce-ai pățit?
Ce să pățesc?
Mi-e tare dor de anii '70.
Dacă unul greșea, se omora.
Pastiluța în cafeluță, o spânzurătorică.
Totul era mult mai delicat. Totul era mai simplu.
lubitule, îmbătrânim cu toții, dar tu ar trebui să fii mândru.
Nimeni n-a mai făcut atâta rău țării sale.
Să dormim.
Da, Riccardino!
Poftim?
Da, da, bravo!
Marijuana în pizze? Ce tot spuneți?
Analizele sunt concludente.
De fapt îmi amintea de mirosul mamei dimineața.
- Janis, cum de s-a întâmplat? - Oreganul în șifonier!
S-au infiltrat în chiloții săi!
Uscături blestemate!
- Uscături în chiloții mei? - Am auzit bârfele!
- Uscăturile s-au întors în cursă! - Mandanții sunt în Parlament.
Încă mai vor să mă alunge.
De data asta îi trimit eu acasă. Termin micul dejun și dizolv camerele!
Flavia, nouă kg și jumătate.
Luciano, nu te mai pot vedea așa.
- Ar fi mai bine să-i punem capăt. - Tie'!
- Luciano, ce este? - De zece zile te aștept!
- De ce n-ai mai venit? - Dar tu vorbești?
Sigur, dar să nu spui nimănui!
- Mi-e teamă că se-ntoarce ăla? - Cine?
Un ochi de sticlă, 70 de ani...
șchiopătează ușor...
- E dl Fausto! - Și cine-i ăsta?
Unu' pe care speram să nu-I mai văd.
Trebuie să recuperăm dosarul lui Luciano, altfel ăla stă în comă toată viața.
- Se vede că-și trăda bestia. - Bestia?
Scuzați, nevasta.
Fotografiile sunt puțin neclare, dar mișcare e fără echivoc.
Să sperăm că e brutăreasa, pentru că și ucenicul are aceeași cipilică.
Ce frig e!
Aș vrea să sacrific 33 de miei, 66 de viței și 99 de porci.
- Auand! - Auand!
- Ce-nseamnă? - Să mergem!
"Auand". Cine știe că-nseamnă "să mergem"?
Intrați! Intrați!
Pune-ți halatul ăsta!
Ce plăcere!
De o viață nu văd un președinte!
Dle secretar, ce mai faci?
- Cu ce vă pot ajuta? - Ne poți spune cine mă vrea afară?
- Nu. - Știam eu.
Sunt chestii prea mari pentru un pensionar.
Ne scuzați pentru deranj. Dacă vreți să vă jucați cu castroanele,
sunați, dar mai pe seară că noi lucrăm.
Știu cine-I șantajează pe amicul dvs.
- Dar nu pot spune. - Dar putem vorbi.
În perioada asta se schimbă șefii Serviciilor Secrete.
Aș putea face puțină "moral suasion".
Aici e studioul meu. Poftiți, intrați.
lată! Luciano Cassetti. Să mergem.
Aici e toată Italia.
Știu totul despre toți.
Uitați aici.
Dosarul lui Luciano Cassetti.
Eu cred că s-ar putea...
Vanitatea ne-o trage tuturor...
dragă Fausto.
Ești un hodorog, ai rămas în anii '70!
Să mergem, pescarule!
Să plecăm de aici!
Așa-mi place!
Nu mai sta închis aici, gânduleț!
Încarcă-te de soare și zboară către cer!
Caută-i casa și-apoi pe perete
Scrie tot ce știi că-i "vero"!
Peppino!
E extraordinar!
Nu mai trebuie să dizolvi camerele! Maloneștii vor pleca oricum.
Exact! Sunt probe despre orice: politica, economia, puterile forte!
De data asta facem într-adevăr curățenie.
Și ăsta ce-i?
Voia să te șantajeze și pe tine.
Cu chestia asta îI putea trimite pe tatăI tău în închisoare.
Și-ar fi fost corect.
Problema e că i-ar fi trimis și pe mama și pe fratele meu
doar pentru că au semnat.
Din fericire, m-ai salvat.
Ce este?
Janis...
trebuie să predau dosarul judecătorilor, ca toate celelalte.
Nu pot deveni ca ei.
Nu-mi poți face asta. E familia mea.
Și Piero e familia mea, dar nu i-am dat nicio recomandare.
Dar aici e vorba de închisoare.
Mama și fratele sunt nevinovați. Au semnat doar documentele.
Dar au greșit.
Scuze, dar legile pe care nu le înțelegeam nu le semnam.
Te auzi?
Știi doar să spui: eu, eu, eu!
Fii atent că fiind prea sfânt se devine un diavol, dle președinte.
- La 11 intrați în Parlament. - Bine.
În acel moment pleacă 300 de cutii cu documente.
- Unde? - Către procuraturi, ziare, site-urile web.
Mulțumesc, Morelli.
Mă duc să mă odihnesc puțin, sunt obosit.
Bine, dle președinte.
N-am avut de ales, Luciano.
Sigur,
dar mă întrebam...
dacă publici dosarul lui Janis, trebuie să-I publici și pe al meu, nu?
Așa e!
Tu trebuie să salvezi țara.
Nu și tu! Sunt lucruri grave.
Vânzare fără factură, rambursări UE umflate...
Ce naiba spui? Doar ai curățat și tu animalele!
Și tu spuneai că preferi la negru. Te exploatam?
Și cu rambursările UE? M-a învățat nevasta ta la tine acasă.
Spunea că așa fac toți.
lar tu tăceai și acum mă tratezi ca pe un hoț?
Peppino, suntem amici de 40 de ani.
Pot accepta să mă denunți, dar nu să mă tratezi de sus!
Ești doar un pescar! Mediocru!
Ordonanță!
Salutări tuturor!
Am dorit să țin acest discurs camerelor reunite
pentru a vă anunța demisia.
Dle președinte!
Voastră! Demisia voastră!
Am dovezile, numele, cifrele tuturor măgăriilor voastre.
Le dăruiesc celor rămași curați.
Poftiți, domnilor!
Ce-i cu mascarada asta?
Nu sunt doar politicienii corupți, e totul acolo!
Finanțe, bănci, industriași... Am dovezi despre tot.
Mai e ceva.
Printre grămezile alea erau și dosarele unor persoane pe care le iubesc.
În acel moment trebuia să aleg. între sentimente...
iubire, prietenie...
și onestitate.
Nu-i ușor de ales.
Dar eu am ales. Am ars dosarele.
Acum sunt ca ei.
Așadar mai e o demisie de anunțat.
A mea.
Pe de altă parte așa e corect. Eu sunt un pescar, chiar bun.
Unul ca mine poate zgâIțâi,
dar pentru a schimba țara e nevoie de oameni pregătiți,
oameni care să cunoască legile, protocolul...
Oricum, în perioada asta, am învățat ceva despre protocol.
Uitați-vă cât de bine știu să-mi semnez demisia.
Începuse să-mi placă...
pescarul ăsta zăpăcit.
Uitați.
Nu mai trebuie să-și dea demisia niciunul?
Probabil că tu!
Sau tu, care arăți cu degetul și spui: "politicienii sunt hoți"!
Și apoi nu-ți plătești taxele, parchezi neregulamentar,
plătești la negru, convins că faci economie...
tu, care nu ești politician, dar ți-ar plăcea să fii
ca să-ți ajuți neamurile, să-nhați și tu ceva.
Tu, care-ți faci tomografia în două zile pentru că-I cunoști pe medicul primar...
Tu, care timbrezi vederea și apoi devii brutal.
Sau tu, care ești cinstit, dar îți acoperi amicul când face abuzuri.
Doar sunt prostioare, nu?
Tu nu poți demisiona pentru că nu ești un reprezentant,
dar ar trebui să-ți concediezi șmecheria.
Dacă nu, cei ce vin după noi, vor fi și mai răi ca ăștia.
Pentru că aceștia sunt fii noștri,
fii unei țări unde regulile nu sunt respectate.
Da, dar aici necinstiții sunt mereu alții!
Dar care sunt alții?
Cine sunt alții? Cine sunt alții?
Asta e povestea președintelui.
- Ați înțeles, copii? - Du-te pe arătură, Peppino!
Ești un mincinos ca orice pescar!
Povestea ta e mai falsă decât țâțele vânzătoarei!
Ce tot spui!
Unu: lasă în pace țâțele Rosei!
Doi: nu contează dacă povestea e adevărată sau nu.
Contează dacă e frumoasă sau nu.
- Trei... - ÎI spui altădată.
Peste jumătate de oră ne căsătorim.
Mă însor!
Când îI prinzi, dă repede din mulinetă.
L-am prins!
Trăiască mireasa! Trăiască mireasa!
Monsignore, ce este?
Ați ales un nou papă! Excelent!
De ce-mi spune-ți mie?
Poftim?
Peppino!
Ce este?